Dette bør være et nødstilfelle.
Ja vel.
Ja, selvfølgelig har jeg fremdeles tenkt til å komme.
Jeg er på gruppeterapien, åpenbart, -
- som er grunnen til at jeg snakker med deg på telefonen.
På gruppeterapien.
Jeg legger på nå.
Ok, vi slutter for i kveld. Bra jobbet, alle sammen. Veldig bra.
Lucy, husk hva vi sa om stalkingen.
Jeg skal til London i et par dager, -
- men neste uke er det mitt siste møte, så husk å komme hit.
Kanskje jeg til og med har med meg kake. Bra jobbet!
Folk samler seg i London for å se på den amerikanske senatoren John Kyle, -
- som er favoritt til å bli USAs neste president.
- Herregud. Du skremte meg. - Hva har skjedd?
- Det var ikke min skyld, det som skjedde. - Hva var det, da?
Jeg vet hvordan du blir, så jeg sier det i forkant.
Så du vet hvordan jeg blir?
To til, vær så snill.
Det var ikke min skyld, sier jeg bare. Jeg har jobbet for deg en stund og...
Du skal vite at jeg prøvde. Jeg prøvde virkelig.
Hva skjedde?
Jade, hvorfor er senatoren på TV?
- Har du hatt en sånn dag... - Jeg har en nå. Var timeplanen feil?
- Nei, den var perfekt. - Hva skjedde da?
- Det er ganske gøy. Du ler kanskje. - Fortell da.
Kjenner du til Sunset Boingo? Nei.
Jeg jobbet ekstra der. Jeg begynte som bartender.
En kompis, en bra fyr, lot meg sove på sofaen hans.
Jeg snyltet, for kjæresten min hadde slått opp. Noe om at jeg ikke lyttet.
Jade. Fortell hva som skjedde.
Jeg prøver. Jeg var på et dårlig sted. Jeg jobbet som bartender.
De spurte om jeg ville bli utkaster. "Utkaster?", sa jeg.
Det føltes som et skritt ned til de sa at de tjener fem, seks tusen per helg.
Jeg sa, "Jeg vil bli utkaster."
Samtidig hadde jeg... Jeg hadde begynt å ligge med en servitør.
Den første kvelden min jobbet jeg med en fyr, Myles.
Myles var en svær fyr, enorm. Han kunne benkpresse meg fem ganger.
Vi snakket, og kom på at servitøren jeg lå med var servitøren som han lå med.
Han ble veldig opprørt over det.
Vitsene sluttet fort, slåsskampen også.
Så du fikk juling av en utkaster på en klubb som heter Sunset Boingo?
- Kanskje. - Hvorfor skal jeg bry meg?
Myles jobber ikke på Sunset Boingo lenger.
Myles jobber ikke i USA lenger en gang.
- W. - Ja.
- Han jobber på W her i London nå. - Ja.
- Og han var der i dag? - Å, ja.
Og han kjente deg igjen?
- Ikke til å begynne med, faktisk. - Hva da "ikke til å begynne med"?
Jeg sto i kø og var på vei inn.
Jeg så Myles fra Sunset Boingo og sa hei.
- Så du sa noe? - Jeg trodde ikke at han var sint lenger.
- Og han sparket deg ut? - Vet du hva det verste er?
Jeg handlet i god tro. Jeg viste vennskap.
Vent litt.
For tre år siden gjorde du en utkaster forbannet ved å ligge med jenta hans.
Du møtte på ham og han kjente deg ikke igjen før du hilste, -
- og da sparket han deg ut av stedet hvor du skulle rigge til for skuddet.
Jeg kan ikke spørre mer i kveld, Jade. Ikke bare fordi vi er under tidspress, -
- men fordi jeg hater å være i felten og stille spørsmål.
Det betyr at jeg ikke har svarene, og vekk fra lenestolen min enda lenger.
Med all respekt, fordi du er dame, -
- er det omtrent summen av all jævla dritten som har skjedd?
Det er den kjempekorte versjonen, ja.
Du har ikke kommet til hvordan det ikke er din skyld.
Mye henger på dette, Jade. Mange interesser og involverte.
- Skjønner du hva jeg mener? - Jeg vet.
- Du er opprørt. - Nei, jeg er ikke opprørt.
Folk som er betydelig viktigere enn meg kan bli opprørt.
- Dama tar en til. - Jeg tar det samme som henne.
- Dra til helvete. - Ok. Ha en fin kveld.
Du er ikke så ille som det sier.
Ta et godt råd. Fiks leppa. Sov av deg rusen.
Ikke bli igjen her, da blir det bare verre.
Ok.
Ha det, Jade.
- Liker du hva jeg har gjort med stedet? - Det er veldig stilig.
Takk. En til deg.
En til meg.
Skål.
Syng en serenade for meg.
Det har jeg tenkt til å gjøre.
- Du er så pen. - Jeg kommer straks tilbake.
Ikke ta for lang tid.
Vi mistet makten over drepingen. Livene våre hadde blitt uhåndterlige.
En makt større enn oss kunne gi oss tilbake vår mentale helse. Vi valgte-
- å overgi vår vilje til Anonyme Mordere.
Vi gjorde en uredd inventarliste av oss selv, -
- og erkjente den sanne naturen av våre feil for oss selv og andre.
- Er det kjæresten din? - Nei, det er jobben, kjære.
Ingen fare, kjære. Jeg skjønner.
Du, i jobben min kan jeg ikke ha noen løse tråder. Jeg må gå.
Jeg skjønner det. Nei, bli.
Hva i helvete?
Vet du hva? Det burde du virkelig har lyttet til behandleren din.
- Hva sa du? - Du hørte meg.
Du burde virkelig ha dratt hjem.
Bra.
Han sa at det ikke kom til å skje noe bra.
Du ble benådet, men var for jævla dum til å innse det.
Du gjorde deg bort, Jade.
Du respekterte ikke jobben.
Da hadde du visst at det ikke bare var en jobb, og hadde aldri tatt den.
Et drapsforsøk er begått mot den amerikanske senatoren John Kyle.
Det er ukjent hvor alvorlig skaden er.
Han var allerede død da han våknet i dag, og det var aldri på grunn av deg.
For det er ikke bare en jobb, det er en kunstform.
Hallo?
- Kan jeg hjelpe deg? - Nei.
Jo, kanskje.
Jeg har fått beskjed om å si "Fiskene".
Vær så god.
Hei, gutter.
Kom inn. De biter ikke.
Ja, Calvin. Ta frem en stol for damen, er du snill.
- Vær så god. - Kom inn, føl deg som hjemme.
Første gang?
Ja.
- Jeg heter Jo. - Leandro.
- Jeg heter Calvin. - Og hvem er du?
- Jeg... - Det er greit. Sett deg. Det haster ikke.
Vi venter på noen, så begynner vi.
- Hei. - Fy faen. Hei.
- Hei, beklager. Hva heter du? - Hun har ikke sagt det ennå.
Nei vel. Jeg heter Ben, det er Leandro...
Vi har allerede gjort det.
- Ja vel. Da venter vi bare på... - Selvfølgelig.
Hadde de dødd av å være i tide en gang?
Ja vel, hvem du enn er. Hyggelig at du kom. Jeg heter Ben.
- Det har du sagt allerede. - Ja, ja.
Uansett... Vel, har alle sett nyhetene?
- Vanskelig å unngå. - Det er rene "Fluenes herre".
Hvordan ligner det "Fluenes herre", Ben? Hvordan ligner det "Fluenes herre"?
- At det er politi over alt. - Det skjønte jeg, men jeg lurer på...
Jeg skjønner ikke hvordan det ligner på en øy full av barn som dreper hverandre.
Er... Er det ikke det "Kamerat Napoleon"?
Din jævla idiot.
Vær så snill, Leo, på møtene deler vi og viser positivitet og støtte.
Møtet har ikke begynt ennå.
Ja, bare forsyn deg.
Uansett. Senatoren, så dere hvordan de tok ham?
- Snikskytter. - Et pent skudd også.
- Er det noe du vil fortelle, Ben? - Nei. Det var bare et pent skudd.
- Du kan fortelle det hvis du vil. - Alle får tilbakefall noen ganger.
Nei, jeg mener bare at det var et pent skudd.
Gikk det bra? Ikke bry deg om det.
Faktisk...
Nei, faktisk... jeg skulle ikke ha kommet hit. Det var en feil.
- Krystal. Krystal! - Hvem faen er du?
- Jeg skulle til å gå. - Å, virkelig? Ingen kan bare gå.
- Slipp henne, Krys. - Overraskende. Ben prøver å knulle deg.
Ikke legg for mye i det.
Jeg måtte holde ham unna med en kniv i begynnelsen. Hva?
Ikke som en voldtektsmann, mer som en valp. Jeg hater hundevalper.
- Fiskene. - Si det en gang til.
F... Fiskene.
Du er kanskje akkurat der du skal være. Så...
Du kan vel bli og fortell oss hvorfor?
Jeg tenkte nok det.
Da så. Da setter vi vel i gang?
- Skal vi ikke vente på Mark og Jade? - De får ta igjen når de kommer.
Krystal, kom og sett deg, er du snill.
- Jeg har et spørsmål. - Ja, Calvin? Vær så god.
- Hvem innkalte til dette møtet? - Du vet hvordan det fungerer.
Ikke akkurat. Men i kveld av alle kvelder, når byen er som den er...
Hvis du er bekymret, hva gjør du her da? Gå hjem.
- Jeg vil bare ha klarhet. - Selvfølgelig, Calvin. Et godt spørsmål.
Vi legger det til side så lenge.
- Er alle klare? - Vent, det er ikke søtt nok.
- Mye bedre. - Er du virkelig, for faen?
Er alt i orden nå?
Velkommen til AM. Jeg heter Jo.
Hei, Jo.
Alle er her fordi vi ikke er hele.
AM er en utdanning uten eksamen.
Et sted hvor du blir hørt og respektert.
Alle kan få tilbakefall igjen, men vi vet ikke om vi kan slutte igjen.
- Vi mistet makten over drepingen.. - Vi mistet makten over drepingen..
- Livene våre hadde blitt uhåndterlige. - Livene våre hadde blitt uhåndterlige.
En makt større enn oss kunne gi oss tilbake vår mentale helse.
Vi valgte å overgi vår vilje til AM.
Vi gjorde en uredd inventarliste av oss selv, -
- og erkjente den sanne naturen av våre feil for oss selv og andre.
Når vi har fått en åndelig oppvåkning takket være AM, -
- prøvde vi å føre budskapet videre til andre mordere, -
- og følge disse prinsippene i alt vi gjør.
Strålende. Ok, hvem vil begynne?
- Jeg. - Ben, du har ordet.
Hei, jeg heter Ben. Det har gått 284 dager siden jeg drepte sist.
- Ben, vær så snill og fortsett. - Jeg nølte aldri. Den kom etter skolen.
- Hvordan går det? - Hvem faen sier sånt?
Hvordan går det, din jævel?
Gjør det igjen, så får du en smell, gubbejævel.
- Markus, vi har diskutert dette. - Jeg beklager så mye.
Kanskje dere burde låse døra?
Det er lovløst der ute.
Hei, doktor. Takk.
Unnskyld.
Ok, Ben. Vær så snill og fortsett.
Ja, Benny. Fortsett, for all del.
- Er du ferdig? - Ja.
Jeg var en morder før treningsleiren. Jeg gjorde tre turer i ørkenen.
Jeg så og gjorde mye som jeg aldri kommer til å glemme.
Mye er jeg ikke stolt av. Det meste.
Det var ikke der jeg drepte først. Det var i skogen bak huset til bestevennen min.
Jeg hadde kjent lukten av krutt før, men det føltes sterkere den dagen.
Den gikk gjennom nesa, opp i hjernen. Den satt igjen i flere dager.
I flere uker så jeg det på netthinnen. Det var som en tilbakevendende drøm.
Kutt ut, for faen. En jaktulykke?
Mistet du jomfrudommen under en jævla jaktulykke? Helt utrolig.
Markus.
- Dra til helvete. - Jeg knuser kjeven din, din lille jævel.
Markus, kan du ikke bidra konstruktivt, så kan du ikke delta på møtene.
Vet du ikke hva som skjer på gatene?
Byens største talenter sitter i denne jævla kjelleren.
Og hvem faen er du?
Alle sier at dere ikke knertet senatoren. Kom igjen.
- Det lukter dritt her nede. - Ok. Fortsett, Ben.
- Det var ikke en ulykke. - Drittsekk.
Jeg hadde aldri hatt en person, et annet menneske, i siktet før.
Han var bestevennen min. Det var feil. Det var det verste jeg har gjort.
Men det føltes ikke feil.
- Hvordan føltes det? - Som å våkne.
Hvorfor gjorde du det?
Jeg aner ikke.
- Hva gjorde du med liket? - Begravde det. For å ikke bli tatt.
Jeg ventet på politiet i flere uker, men de kom aldri.
- Jeg tenkte til og med på fengsel. - Gud, de hadde elsket deg i fengsel.
Uansett, jeg ble til og med oppspilt av tanken på å drepe igjen.
- Jeg ville vise det. - Hvorfor begravde du ham?
- Det høres dumt ut. - Det er greit.
Jeg ville takke ham.
- Men for faen, Ben. Kom igjen. - Seriøst, hva gjør hun her?
- Kom igjen, han er en svekling. - Krystal, engasjer deg.
Så jeg vervet meg. Jeg levde for å drepe. Hvis man gjør det lenge nok-
-så kan man ikke leve for noe annet.
De gjorde meg en dyktig til en ting. Det tok slutt, og de ba meg om å dra hjem.
Legge det bort.
Det begynte å klø som faen i kroppen.
Det er med meg hver dag.
Noen dager tilfredsstiller jeg ikke kløen, og andre dager...
- Noen dager gjør jeg det. - Ok. Takk for at du deler.
- Takk, Ben. - Det var... Ja, Markus?
Hvem faen er hun?
Jeg foreslår en ti minutters pause, så vi kan samle tankene. Så får vi vite det.
- Vil noen ha kaffe? - Jeg tar en røyk.
Jeg vil høre historien hennes.
- Vil du ha en? - Greit.
- Hun er slitsom? - Hvem?
Krystal. Jeg så at du så på henne.
Jeg lurte på hva du tenkte. Det så ut som hun moret deg.
- Hun minner meg om noen jeg kjenner. - Ja vel?
Du virker ikke som typen som omgås gærninger.
- Jeg er jo her. - Der har du et poeng.
Hva tenker du om alle oss andre?
- Jeg vet ikke hva jeg skal tro. - Vi er gale alle sammen.
- Du skulle ha gått mens du kunne. - Tanken slo meg.
To mislykkede forsøk på å knerte en senator på samme kveld. Det er flaut.
Hva faen skjedde?
Burde ikke jeg stille deg det spørsmålet?
Jeg ringer tilbake til deg.
Ikke prøv å legge på, Jo. Jo! Jo, ikke legg på, for faen!
- Når som helst nå. - Unnskyld?
Regnet, jeg føler det. Det er nære.
Ja.
Det føles bedre hvis du deler, vet du. På møtet.
Å fortelle historien sin. Det blir ikke bra, men det blir bedre.
Som når man gråter og endelig bare slipper det ut.
- Ikke si til noen at jeg sa det. - Hemmeligheten din er trygg hos meg.
Forsiktig! Forsiktig...
- Takk. - Ja...
Du holder deg fast. Har du høydeskrekk?
Livredd. Jeg er det.
Unnskyld. Jeg har hatt en så syk kveld.
Alle har hatt en syk kveld.
Det er ikke hver dag en presidentkandidat blir drept.
Det er ikke en god kveld å være skurk på.
Si i fra når det er det.
Fortell, så føles det bedre. Tro meg.
Ja. Snart kommer det.
Ok...
Det var bare en rotte.
Ok. Ja, ok.
Ok, da er vel alle tilbake.
Ben, takk så mye.
Ok, hvem vil fortelle nå?
- Jeg heter Calvin, og er en morder. - Hei, Calvin.
For mange år siden, da jeg var ung, -
- var min kone og jeg involvert i en bilulykke.
Jeg satt fast i setet ved siden av henne.
Jeg måtte se på at hun døde. Det var...
Vakkert.
Til dags dato har jeg mistet 34 pasienter.
Ikke på grunn av sykdom eller skader, men fordi jeg ville se på når de døde.
Jeg går ikke rundt og dreper mennesker. Jeg får ikke betalt for det.
Jeg er lege. Jeg har avlagt et løfte.
"Forårsak ingen skade."
Noen ganger må du forårsake skade for å gjøre noe bra.
Noen ganger må du amputere et lem for å redde kroppen.
Slik at vi kan bevitne overgangen.
Overgangen?
Overgangen til inaktivitet.
Påminnelsen om at vi kommer fra elementene, sprunget fra supernovaer.
Det mangler noe i den periodiske tabellen.
Noe som gjør oss annerledes enn de andre 99,999 prosent av universet.
Noe som gir oss liv.
Det jeg gjør... Det jeg lar skje, -
-er min måte å overvinne den frykten.
- Takk, Calvin. - Takk, Calvin.
Ok, nå vil jeg prøve noe, hvis ingen har noe imot det. En øvelse.
Noe som kan hjelpe oss å håndtere stresset vi føler i hverdagen.
Jeg vil høre om sist gang-
-dere tenkte på å drepe noen.
Jeg kan begynne. Jeg heter Leo og er en morder.
Det var i morges i nærbutikken.
- Jeg har en soyamelk-maskin. - En hva?
En maskin man lager soyamelk i. Jeg lager min egen soyamelk.
- Hvorfor? - Det er et godt alternativ til laktose.
Hva?
Ja vel, soyamelk. Jeg skjønner.
Uansett. Jeg skulle kjøpe meg bønner.
Jeg går dit for første gang, ved siden av det lokalproduserte brødet.
Det står en dame med prangende ringer, -
- ti lag med sminke og ett eneste bustete øyenbryn, og tar de siste bønnene.
Herregud.
Jeg vil kvele henne bakfra.
Kvele henne med skolissene, men det ville ikke vært riktig.
Jeg vil se livet forsvinne fra øynene hennes.
Jeg vil klemme med hendene rundt den fete halsen hennes, -
- se at hun blåser opp og svetter bort all maskaraen i det fete jævla ansiktet.
Eller hugge henne i armhulen. Mange vet ikke at det sitter en nerveknute der.
Da hadde hun pisset på seg i brødavdelingen.
Alt dette over soyabønner. Det er så jævla tullete.
Alle tenker sånn innimellom.
Når vi sitter fast i bilkøer eller står i kassa på butikken.
Forskjellen er at jeg kunne ha gjort det. Jeg har gjort det.
Jeg ville gjøre det, men jeg lot være.
Det krevde viljestyrke, men jeg gjorde det ikke.
Leo. Leo, det er viktig å vite hva som trigger oss.
Når drepte du første gang? Første gangen du drepte.
Jeg husker ikke.
- Kom igjen. - Jeg vet ikke.
Alle har en første gang.
Jeg kan fortelle om den første jeg følte. Fru Ming.
Tuller du? Drepte du Ming?
- Du holdt kjeft om den, din lure faen. - Faen, jeg visste det.
Jeg visste faen i meg det.
Bare en proff kunne ha kverket den ekle gamle kua.
Alle sa at det var kreft. Jeg er mildt imponert.
Sjefen kaller meg fremdeles for kreften.
Som om det var morsomt.
- Hvordan gjorde du det? - Gift.
Hvis det skal se ut som noe annet enn gift må dosen være lav.
- Det må gjøres over uker, måneder. - 72 uker og 4 dager.
Oi.
- Hvordan fikk du tilgang til henne? - Hun var gudmoren min.
Jeg skjønner ikke hvordan triadens overhode-
-blir gudmor til en billig leiemorder
- Det er ikke historien - Gjør det til historien.
- Hvordan i helvete merket ingen noe? - Jeg var dyktig i jobben min.
Jeg jobbet i flere år for den familien.
Hvis du elsker jobben, så jobber du aldri. Jeg jobbet hver jævla dag.
Jeg var flink til det. Jeg gjorde det jeg måtte.
Jeg skulle ønske at jeg ikke måtte gjøre det så mye.
Jobben var å drepe Jeg innbilte meg aldri noe annet.
Men før Ming visste jeg ikke at det ikke handler om å drepe dem, -
- men om hvor mange ganger vi dreper oss selv for å gjøre det.
Eller hvor mange ganger det tar det beste i deg og river det ut av deg.
Det verste er at det egentlig aldri dør.
Jeg skulle ønske at det gjorde det. Det ville vært så mye lettere da.
Den forblir i det beste i deg. Sykt og vondt.
Hver gang du tror at det er borte, -
- hver gang du tror at du ikke kan dø mer inni deg, så gjør du det.
Det føles som første gang om igjen.
Ok, vi takker Leandro for at han fortalte. Takk, Leo.
Takk, Leo.
Herregud.
Endelig! Jeg må virkelig snakke med deg! Er du opptatt?
- Nei. Selvfølgelig har jeg tid til deg. - Jeg kommer til å skade noen, jeg vet.
Jeg kom hit for din skyld! Bare du hjelper meg!
Snakk rolig, kontroller deg. Fortell hva som satte det i gang.
- Hva trigget deg? - Jeg lagde bare en sandwich.
Jeg lagde rolig en kontrollert sandwich.
V, går du frem og tilbake?
Se for deg ansiktet mitt og sett deg.
- Nei, det går bra. - Ok. Tilbake til sandwichen.
Kan jeg spørre hva slags sandwich du lagde?
Kylling.
Det er en klassiker. Det er beina, hva?
- Ja. - Skulle ønske at det var mer informasjon.
Dessverre... Dessverre har vi ikke finansiering.
Som støttekontakten din burde jeg ha tenkt på å advare deg mot kyllingen.
Kjøp filet neste gang. Violet, jeg må ringe deg senere.
- Hei. - Hei.
- Jeg likte det du sa. - Det var en god historie.
Jeg har tenkt mye på det du sa tidligere.
De er syke. Jeg vil heller høre på hvor vridd du er enn de syke jævlene.
Når man snakker om sola...
- Unnskyld, forstyrrer vi? - Nei.
Vet dere at 2,5 millioner mennesker dør av passiv røyking?
Gå ned igjen da, for faen.
- Hvilket sykehus jobber du på igjen? - Royal Bridge.
Hvorfor spør du om det?
Så jeg vet hvor jeg skal sende svigermor.
Krys, du var overdramatisk på skolen, hva?
Nei, Ben. Jeg var dronningen av alt på skolen.
Det betyr at hun var ei tøyte.
Vær så snill! Kan vi ikke samles for en eneste kveld-
- og legge egoer og poseringer til side, og slutte å prøve å knekke hverandre?
Hør på og respekter hverandre og masse annet tull.
Hva synes du, Markus?
Dere holder de jævla monologene deres.
Jeg er fanget på et tak med en gjeng skumle Bond-skurker.
Hei, dere.
- De har funnet ham. - Eller henne.
Den som drepte senatoren.
Ja, regelen om ingen telefoner ryker nok snart.
Vi kan se på TV-en der nede.
Faen? Unnskyld, kompis. Hvem faen er du?
Han stilte et jævla spørsmål!
Ok. Kan vi hjelpe deg?
- Jeg håper det, Joanna. - Hva i helvete?
- Kjenner du denne jævelen? - Senator Kyle!
Kutt ut.
- Unnskyld, men hvorfor er du ikke død? - Spør henne.
- Kjenner du ham? - Kan du fortelle meg hvordan?
Fyren skulle bomme, det var planen. Hva faen skjedde?
- Det lurer jeg også på. Hva faen skjer? - Han stilte et jævla spørsmål!
- Du forandret avtalen. - Nei, ingenting har forandret seg.
- Så hvorfor ble jeg skutt i kveld? - Beklager, ble du truffet?
Unnskyld? Din løgnaktige jævel.
Jeg vet ikke!
Alle roer seg ned. Hva skjedde, senator?
- Området er sikret. - Det er andre gang jeg hører det.
Beklager hvis jeg ikke har tillit til dere, jævla idioter.
Vent utenfor. Jeg foretrekker å blø alene.
Kom deg ut!
Først trodde jeg at det var bomskudd. Tenk på de nye velgerne jeg kunne få.
Den amerikanske ambassaden bekrefter-
- at senator Kyle døde i morgenens angrep.
Det ble kortvarig.
Den store feilen var at jeg fremdeles levde.
Den veien.
Gikk kula rett gjennom? Jeg kan ta en titt.
- Ben, hva faen gjør du? - Hjelper til.
- Du er ikke noen jævla lege. - Kom deg vekk.
Colin, du er lege. Fiks ham.
- Nei, jeg har det bra. - Det skader ikke at han tar en titt.
Du må sy. Nål og tråd, det er et førstehjelpsskrin oppe.
Jeg går.
Det er dypt.
- Burde vi egentlig gjøre dette? - Hva da?
Fyren skulle vært død.
Det er han ikke. Han er her, og han er skadet.
Han skulle være der og død, så de leter etter ham.
De trenger ikke lete. De er CIA, og skulle ikke treffe meg i det hele tatt.
- Noen fikk vel ikke beskjeden. - CIA?
For noe dritt.
Jeg lover. Ingenting forandret seg, planen sto. Jeg ante ikke noe.
Ikke? Nyhetsmeldingen om at senator John Kyle fra California var drept-
- var ikke et hint om at det hadde gått galt?
Unnskyld, men gå tilbake til det om CIA. CIA, som i etterretningstjenesten i USA?
- Ja. - USAs etterretningstjeneste!
- Hva, vet du ikke? - Vet hva?
- Hvem tror dere kaller inn til møtene? - Skal CIA drive AM?
John.
- Hvem trodde dere drev dette? - Jo.
- Det er det samme. - Jobber du for CIA?
Takk så mye, John.
- Jeg vil vite hvorfor du innkalte møtet. - Takk.
- Jeg sa jo det! - Hold kjeft, for faen!
- Strålende. - Ro dere ned, vi tenner noen lys.
- Kom, jenter og gutter. Nå samles vi. - Alle må høre på Jo.
Jobber jeg for CIA?
Ja, det gjør jeg. Det gjør dere også.
Unnskyld meg? Hvordan da?
For 284 dager siden var Sergei Rachmaninov-
-på vei til jobb over Den røde plass.
I justisdepartementet. Han kom aldri på jobben den morgenen.
595 meter fra bygningen ble han skutt og drept.
Vet dere hvordan jeg vet at det var 595 meter?
Det er den optimale avstanden for snikskyttergeværet SV98.
Ikke sant, Ben? Der ser dere, jeg er ikke bare pen.
To dager senere ble det foretatt en kryptert betaling til en bankkonto.
De eneste to personene som vet den nøyaktige summen-
- er bankkontoens innehaver og personen som godkjente overføringen.
Ben, hvis jeg sier at 150 000 pund dukket opp på bankkontoen din-
- to dager etter at Rachmaninov ble drept i Moskva, -
- ville du kalt det fantastisk gjetting, eller vet jeg noe?
- Det var jo ikke CIA. - Å, Ben.
- Det var Steven Sims. - Steven Sims fra Alistair Holdings Group.
Hvem tror du mr. Sims og AHG jobber for?
Gud. De søte er alltid så dumme. Ikke sant, Calvin?
For to år siden ble en pasient kjørt til sykehus med brystsmerter og uklart syn.
Du var den eneste legen på vakt, -
- og du fant den hovne aortaen, men du gjorde ikke noe med det.
Du bare ventet og så på, som vi visste at du kom til å gjøre.
Og det var vakkert.
Åtte timer senere døde pasienten. Det var tilfeldigvis sjefen for armensk høyre-
- som truet med å avsløre byråets kontrakt-
-mot immunitet fra justisdepartementet.
Der hjalp du oss virkelig, Calvin.
Og for elleve måneder siden døde Michelle Juan Ming av kreft.
Etter å ha blitt forgiftet, -
- men før hun solgte hemmeligstemplet informasjon til Kinas sikkerhetstjeneste.
Ming var en dobbelagent.
Leandro, jeg vet at det knuste hjertet ditt, -
- men du hjalp oss med å gjøre rent hus.
200 000 pund er ikke dårlig.
Og i forrige uke satt vår egen Marky Markus-
- en kule i politibetjent Harold Morana, som var på ferie her sammen med kona.
Han skulle vitne i en rettssak som hadde koblet Midian-kartellet-
-med visse agenter.
Du trodde ordren kom fra broren din, -
- som fikk den av Malmberry, som fikk den...
Du skjønner greia. 18 000 pund.
- Dere fra gata er så billige. - Dra til helvete.
Dra til helvete selv.
- Hva med Krystal? - Jeg trenger ikke si hvem hun jobber for.
Krystal har visst hele tiden hvem hun jobber for.
Akkurat som jeg har visst det, takket være møtene.
Hvordan man får hver og en av dere til å gjøre det som trengs.
Alle...
...bortsett fra deg.
Det var vår største operasjon på måneder.
Vi øvde, og likevel gikk noe galt.
Noen fortalte deg hvor og når, og at du skulle si ordet Fiskene.
Her er du nå, og du er den eneste jeg ikke har møtt.
Som du forstår, så gleder jeg meg veldig til å høre historien din.
Herregud.
- Hei, V. - Slutt å legge på.
Et bilde begynner å forme seg.
Har hun opprørt deg på noen måte-
- eller du har begynt å mislike henne av en annen grunn?
Er det noen logisk forklaring på at du vil forårsake henne smerter?
Ja, det er en grunn. Har du ikke hørt noe jeg har sagt om håret hennes?
Hun gjør det med hensikt for at jeg skal føle meg usikker.
Ja. Vi vet hva som pågår, ikke sant?
Du er annerledes. Du føler deg ensom.
Ingen rundt deg forstår hvordan du havnet i denne situasjonen.
Du føler deg truet. Trusselnivået stiger, og du vil kjempe for å beskytte deg.
Du føler at hvis hun ikke fantes, så hadde du hatt bedre selvtillit.
Siden hun er naboen din, så har du vanskelig for å unngå henne.
Jeg skjønner. Jeg hadde det samme med min kone.
Tro meg, jeg har vært der.
Jeg satte pistolen i ansiktet til min kone og sa, "Noen siste ord, Heather?"
Tre timer senere skjøt jeg henne.
- Hva, på ekte? - Nei.
Nei, Violet. Det var en spøk. "Noen siste ord ", og så snakket hun i tre timer.
Dette er ikke morsomt. Jeg vil ikke le, jeg vil gråte.
- Jeg fikser ikke blandede følelser nå. - Jeg vet, kjære. Unnskyld.
Tenk på de langsiktige konsekvensene.
Du må ta kontroll over skjebnen din.
Ikke vær redd. Du vet hva du må gjøre.
Jeg skjønner. Jeg vet hva jeg må gjøre.
Unnskyld. Jeg skal gjøre opp neste uke, jeg sverger.
Å, Violet. Violet.
Er du i posisjon?
Ikke la ham komme unna denne gangen. Vent på signalet mitt.
Du vet hva du skal gjøre.
- Har dere blokkert telefonene? - Vi har ting til alt.
- Ja. Blokkerer dere hele byen? - Sannsynligvis.
- Hvorfor? - Sjekk historien til de finner meg.
- Det var på nyhetene. - Ikke nå lenger.
- Hvis det er ute, så er det ikke nøye. - Hvorfor er vi fortsatt her?
- Markus har rett. Noen leter etter deg. - Sannsynligvis.
Definitivt.
- Skremmer det deg? - Ja, og det burde skremme deg også.
Det er deg de prøver å drepe, -
- og jeg skal ikke stå ved siden av når de prøver igjen.
Bestefar sa alltid at et rom fullt av CIAs leiemordere er det tryggeste stedet.
- Alle driter i bestefaren din. - Det er Calvins plass.
- Hva gjør du her? Hvordan visste du? - At det var et møte?
- Hva tror du? - Fordi han også jobber for CIA.
Herregud. Jeg vil snakke om henne.
Nei. Drit i henne. Akkurat nå snakker vi om denne jævelen.
Senator John Kyle fra California-
- som tilfeldigvis har størst sjanse til å bli neste jævla president i USA.
- Han jobber tilfeldigvis for jævla CIA. - Jeg har skjønt det, Krystal.
- Stol på meg. Jeg har skjønt det. - Har du det, ja?
Men vi snakker om henne og vi skal snakke om henne.
- Ellers mister jeg all jævla kontroll. - Jeg trenger nesten ikke å være her.
Hold kjeft, din jævla løgner!
Nå skal du snakke om deg selv.
Vi skal snakke om deg, og det med en gang.
Jeg heter Alice.
Jeg har sittet her og hørt på dere alle. Det har jeg virkelig.
Jeg lurer på det samme som dere, hva gjør jeg her? Jeg vil ikke være morder.
- Alice, hvem fortalte deg om AM? - Det vil jeg også vite.
- Jeg fikk en tekstmelding. - Ok. Fra hvem?
- Jeg vet ikke. Fra et skjult nummer. - Jo, du sender vel dem?
- Ikke bare. - Hva betyr det?
Hvordan fungerer det? Hvorfor oss?
Jeg vil bare påpeke at dere har kommet hit i over ett år-
-og dette er første gang noen spør.
Fordi dere er riktig type. Personlighetsprofilen.
Hvorfor ble hun flagget? Hvorfor synes noen at du skal være her?
- Fordi jeg dreper folk? - Ja, selvfølgelig.
Husk det vi snakket om på taket.
Seks måneder etter at moren min døde begynte pappa...
Jeg var tretten.
Han bare avskydde meg.
Nei. Nei, han hatet meg.
De fleste dagene kjenner jeg fortsatt presset fra støvelen hans mot hodet.
Han tvang meg til å spise middagen min på gulvet.
De verste kveldene var da vi var alene.
De varte så mye lenger.
Unnskyld.
Jeg kunne ikke engang beskytte søsteren min mot ham.
Jeg dro på utflukt med skolen en helg-
- og vi gikk på samme skole, men jeg var eldre, så klassen hennes var ikke med.
Og jeg fikk...
Jeg fikk to hele netter borte fra det monsteret.
Da jeg kom tilbake...
...så visste jeg. Hun var annerledes, og jeg visste.
Jeg kunne bare tenke, "Alice, hvordan kunne du etterlate henne her?"
Han gjorde så mye mot meg at jeg skulle ha ønsket å se ham dø, -
-men at han rørte ved henne var dråpen.
Jeg ble tvunget. Jeg ble tvunget og visste ikke om jeg kunne klare det.
Jeg ville, men trodde ikke at jeg klarte, fordi jeg var så liten.
Gud, han var så stor.
Jeg skalv ikke. Jeg var ikke redd. Det var ikke vanskelig.
Det var lett. Det var for lett, jeg ville at han skulle kjempe imot.
At jeg måtte slite, at han skulle kaste meg i veggen. Skade meg.
Det var over alt for raskt.
Jeg husker at jeg ville gjøre det om igjen.
Vil du fortsatt det?
- Hva? - Vil du fortsatt drepe?
Hver eneste dag.
- Nå vet vi hvorfor du er her. - Ikke jeg.
- Ikke jeg heller. - Kom igjen.
- Hun, om noen, trenger gruppeterapi. - Ja, jeg er enig.
Det hadde vært fint hvis det var gruppeterapi, men det er det jo ikke.
Det er ingen gruppeterapi for mordere, vi holder oss med leiemordere.
- Jeg trodde at vi var her fordi... - Da spør jeg igjen.
Hva gjør hun her? Hun er ingen leiemorder.
- Så hva gjør hun her? - Jo, ro deg ned.
- Våpen er jo forbudt. - Dette er forsikringen min.
- Jeg er dessverre enig. - Tror du at hun er innblandet, så...
Dra til helvete, John! Du er ikke sjefen min. I dag gikk dritt, det er alt.
Jade klønet det til og Krystal ryddet opp, på vår ordre.
Er det derfor hun ikke er her? Di jævla tøyte. Var det henne de fant?
Hun gjorde jobben sin.
Det er ikke hennes feil at Jade ødela. Skyld på Jade.
Så vidt jeg visste, var det alt. En ny skytter skulle bomme, som planlagt.
Så hvem vet hvem som skjøt deg, John?
Likevel tror jeg at hun var involvert.
Prosit.
Du. Blir. Der.
Det gjelder dere andre også.
Nei, men hei, vennen min. Ikke vær redd.
- Hold deg unna. - Hei. Hva gjør du der, din lille rotte?
- Fantastisk. - Intrigen tetner til.
Ok. Snakk.
- Nei, vi gjør ikke noe mot ei lita jente. - Gjør det bare.
- Har du barn, senator? - Det spiller ingen rolle.
Ok, slutt nå. Alle roer seg ned.
Det skjer for mye nå.
Flytt deg, Alice.
Flytt deg.
Alle som er for, rekk opp hånda.
- En, to, tre, fire. - Jeg vet hva som skjer.
Rekker du å montere våpenet innen Markus kommer til bordet, -
-så får du bestemme.
- Jeg kan ikke, dette er... - Du klarer det!
- Jeg skjelver. - En omgang til, så kommer jeg.
Prøv, sjef.
Vil du skyte meg? Dra til helvete.
Vil du være med? Nå?
Opp med dere, begge to!
- Hvordan går det, vennen? - Jeg må vite at hun er den hun sa...
- ...og ikke en proff morder. - Hva heter du?
- Ingen fare. - Morgan.
- Hei, Morgan. Jeg heter Alice. - Kom til poenget!
Vær ærlig nå. Morgan, hva gjør du her?
- Jeg har havnet i trøbbel. - Så du gjemte deg her. Har du hørt noe?
Ja, jeg hørte. Alt sammen.
Da så. Vi trenger ikke en tyster.
- Hallo! Kom igjen. - Hun hørte alt.
Hun hørte at noen snakket. Hun så ingenting, ikke sant?
Alle kan komme, sette seg og roe seg ned.
Nå!
Ikke rør henne!
- Hallo! - Kom hit!
Ok! Det siste...
Det siste Morgan vil, er å gjøre noen opprørt.
Du er en smart jente. Du vet at ingen hadde trodd på en så syk historie.
Vi stoler ikke på en unge. Hun kommer til å snakke.
Ikke med en gang, Jo. Men en dag snakker hun med en venn eller skrifte.
- Da snakker hun. - Nei, jeg lover.
- Du kommer til å snakke. Hold kjeft! - Hun er bare et barn.
Jeg vet, men ungejævelen kommer til å senke oss.
Jeg liker livet mitt. Jeg har ting å gjøre.
Å drepe henne er ikke løsningen. Det er så latterlig at ingen tror på henne.
- Hold kjeft! - Herregud! Markus! Faen!
Ikke kom nærmere. Bort, Jo. Gi meg den jævla pistolen.
- Faen. Det var en ulykke! - Krystal!
Helvete. Løp!
Kom igjen, for faen! Inn med dere!
- Krystall, jeg må ta en titt på Jo. - Nei! Inn med dere, sa jeg!
- Jeg må ta en titt på Jo. - Hold kjeft og gå inn!
Nei, Markus! Jeg må sjekke Jo!
Kom igjen!
Det forandrer jo ting. Ikke sant? Ikke sant!
- Alice! Hva gjør du, vennen? - La dem være, for faen.
Tenk etter.
Jeg gjør det som må gjøres. Tror dere at hun holder tyst etter det hun så nå?
Skal vi bli tatt for det? Nei, jeg har familie.
Jeg flytter dem ikke for noe noen andre har gjort.
- La meg gjøre det. Du klarer det ikke. - For et jævla rot.
Ok, vi gjør det litt mer interessant. Hvem vil gjøre det?
- Markus, vil du prøve? - Jeg gjør det gjerne. Legg ned våpenet.
- Benny, du kan vel prøve? - Jeg vil ikke drepe et barn.
Forstått. Calvin?
"Forstått?"
Nei, absolutt ikke. Jeg dreper ikke et barn.
For helvete, Calvin. Hun er knapt et barn. Er hun fjorten eller noe?
- Hvor gammel er du? - Alice, hva gjelder dette?
Slipp Morgan, så tar vi en rasjonell avgjørelse.
Hold kjeft og la henne bli ferdig.
Går det bra?
- Da fortsetter vi. - Hva gjør du, vennen? Dette er ikke deg.
Du aner ikke hvem jeg er, Leo.
- Hvem faen er du? - Hun er den nye sjefen.
- Faen heller! - Joanna?
- Ja, hva i helvete? - Krystall, jeg visste du kom til å forstå.
Jævla pikktryne.
Joanna, jeg krever...
Helvete!
- Løsskudd, selvfølgelig. - Beklager dramaet.
Venter du noen, Joanna? Herregud, de har funnet meg.
- Beskytt meg! Alt er vel til salgs? - Herregud. Ro deg ned, John.
Ingen er interessert. Purken banker nok på dører. Jeg tar meg av det.
Når jeg er tilbake får alt sin forklaring.
Alt.
Det er på tide. Ikke skad jentene.
Ok, de har gått.
Ok, alle sammen. Første spørsmål.
Hvorfor ikke bare drepe meg? Alt dette handler vel om meg?
Det var min feil.
Dårlig skuddvinkel.
- Jade skulle skyte deg uten å bomme. - Unnskyld?
Men hun bommet, så jeg børstet av min Dragunov og gjorde det selv.
Beklager, John. Ikke noe personlig.
Bommet på hodet.
Ville byrået bli kvitt meg? Hvorfor ikke drepe meg da jeg kom hit?
- Hvorfor all denne dritten? - Fordi ikke alt handler om deg, John.
Du sa Dragunov. Det er et russisk våpen.
Godt tenkt, Ben.
Som vår flotte senator sa tidligere... Hva var det nå?
"Alt er til salgs hvis prisen er høy nok."
Ja, byrået har en ny ledelse.
De ville se hvilke medlemmer som har det som kreves for å fortsette å jobbe.
- En stresstest, kan man kalle det. - Hva?
La meg presentere Alisa Romanov og hennes søster Morgana Romanov.
- Hva? Joanna? - Ja, russere betaler bedre.
- Russerne? - I navnet.
- Søstre? - Søstre.
Hva i helvete?
Problemet er at de begynte for sent med dere.
En korrupt CIA-agent kan infiltrere systemet og bli en korrupt senator, -
- og en korrupt president omgitt av korrupte ja-mennesker.
Men hvis du begynner ung, så er man mer ekte og ubestikkelig.
Den russiske staten tok seg av oss og ga oss en hensikt.
Senator, her er din fremtidige erstatter.
- Dette er en vits, hva? - Ser det ut som hun spøker?
Det har vært en glede. Beklager, Calvin.
Markus og Krystal, dere klarte dere. Bli med oss.
Beklager, gutter. Vi ses senere, Calvin.
Alice.
Leandro. Beklager. Du er søt, men ikke så søt.
Men du får en sjanse. Bli her i en time, så kan du dra.
Er det alt?
Ja, en time.
Sviker.
Gjør som du blir fortalt.
Tøyte.
Ok. Det var vel alt.
Hallo!
Det er jo en felle. Ikke sant?
Ok.
Om en time kan jeg gå.
Hun slapp dere, hvorfor stoler dere på henne?
Å, Leo. Jeg håpet at du hørte etter.
Dere måtte bare vente i en time. Hvorfor kan menn aldri følge ordrer?
Du må ta kontroll over skjebnen din, Alice
Ikke vær redd. Du vet hva du må gjøre.
Du, vil du bytte? Hva?
Nei, nei, nei!
Jævla dauing.
Jeg lever for dette.
Unnskyld meg, pastor.
Trenger du en hånd, kompis?
Det der var kompisen min Calvin.
Dette er Anonyme Mordere, pikktryne.
- Kom igjen, Benny. - Hvor skal du?
Gjorde det vondt?
Det ser ut som du har glemt hvordan dette fungerer.
Velkommen til klubben.
Denne jobben. Hva er poenget hvis vi ikke har regler som må følges?
- Jo, du bommet. - Nei. Nei!
Kom igjen. Er det vanskelig på nært hold?
Gå tilbake. Gi meg kniven.
- Vær så snill. - Jeg burde skyte deg. Gi meg kniven.
- Gi meg kniven. - Jeg klarer dette!
Gud velsigne deg.
Der er dere jo.
Alice?
Alice, vi må dra.
- Det er gjort. - Jeg sa jo at du kom til å klare det.
Det var lettere enn jeg trodde.
Godt gjort, Alice.
Det kommer stadig ny utvikling rundt attentatet mot senator John Kyle i går.
Lik som antas å være knyttet til saken er funnet i en kirke i Bank-området.
Man tror at den amerikanske staten var involvert i komplottet mot Kyle.
Den amerikanske ambassaden har ikke kommet med en uttalelse.
Det finnes mennesker som trenger vår hjelp.
Folk som klør i kroppen, som trenger å bli vist vei.
De trenger noen som lytter, og kan hjelpe dem.
Jeg kan ikke fortsette for alltid, -
- men for jentene mine er det bare begynnelsen.
Hallo?
- En fin kveld å gjøre det på. - Ja, jeg antar det.
- Har du mistet retningen? - Noe sånt.
- Det er en etasje ned. - Ja vel. Takk.
Ikke vær så nervøs.
Du er i gode hender.
Hei. Jeg vet ikke om jeg har kommet riktig.
- Jeg skulle si "Tvilling". - Da har du definitivt kommet riktig.
Du er den første her.
Velkommen til Anonyme Mordere.
Norske tekster: Anders Svendsen